Author: gyjs
Last saved by: GARAI András

Állj a lábadra egyenesen!
Országos Evangélikus Evangélizáció   Budapest, Deák téri evangélikus templom
2016.október 8.  Igehirdető: Győri János Sámuel ev.lelkész*vdm

Apcsel 14, 8-10 És Listrában ült egy lábaival tehetetlen ember, ki az ő anyjának méhétől fogva sánta volt, és soha nem járt. Ez hallotta Pált beszélni: aki szemeit reá függesztvén, és látván, hogy van hite, hogy meggyógyul,  nagy fennszóval mondta: Állj fel lábaidra egyenesen! És az felszökkent és járt.

Kedves evangélizálandó gyülekezet!
Ecclesia semper evangelizaveranda! Hangoztassuk ezt is a reformanda mellett, ilyenkor október hónapban. Már csak azért is, mert nincs reformáció evangélizáció nélkül!
Pál apostol Lisztrában evangélizál és lábra állít egy beteg embert.
Ennek folytatása az is, hogy most mi, evangélikusok országos - evangélizálunk.
Itt állok a szószéken, a lábamon. Állok. 
Azt gondolom, hogy sehol a világon nem szokás a keresztyén templomokban ülve prédikálni. Bár
Jézus Krisztusról olvassuk, hogy egyszer beült a hajóba és onnan prédikált a parton álló gyülekezetnek.
Most a nyáron, Szárszón üdültünk a gyülekezetünkkel. Elhatároztam, hogy Lukács 5-ről prédikálva én is csónakba szállok és a liturgia után onnan beszélek lutherkabátostul. Nagy hullámverés volt aznap és úgy örültem, hogy leülhettem én is a hajónak kikiáltott vízibicikli padjára - hiszen nehéz volt egyensúlyozni.
Ha mozog alattunk a talaj nehéz állva maradni.
Pál evangélizációján Lisztrában fölegyenesedett egy ember.
Úgy, mint Samu a homo erectus.
Samu vagyok. Egy felegyenesett Samu.
Magyaros önérzettel mondhatom, hogy megtiszteltetésnek érzem, hogy Samunak nevezték el azt a Homo Erctus seu sapiens paleohungaricus-t, aki nemcsak fölegyenesedett, hanem járt is, mint Pál gyógyítottja. Nemcsak felegyenesedett, hanem Vértesszőlősfelé kirándult vagy 350ezer évvel ezelőtt és ott hagyta lábnyomát. Nagyon örülök, hogy druszám lett ez a lelet, illetve Samu. Úgy tetszik a paleohungaricus! - de egy kicsit fájlalom, hogy nem Homo sapiens, vagyis a bölcs ember, hanem csak seu sapiens, vagyis hasonló, de nem az. 
Megdöbbentőek ezek a lábnyomok és lenyomatok és tarkócsontok. A muzeológus tudósok begyűjtik ezeket az értékes leleteket és következtetéseket vonnak le, de mellettük persze a világnézetek ereklyeként vitrinezik ezeket a leleteket. Vagyis, mint a keresztyének egy része még ma is hitbizonyítéknak tekintik azokat.
Az Eric Till által rendezett nagyszerű Luther filmben bájos jelenség Bölcs Frigyes választófejedelem szerepében Sir Peter Ustinov alakítása. Nagy ereklye gyűjteménye van. Luther Márton viszont ellene van mindennek és velünk együtt azon humorizál, hogy Krisztusnak irdatlan nagy keresztje lehetett, ha mindegyik krisztuskereszt-darabka ereklye valódi. 
Bár az ereklye tisztelet hamissága miatt egyre nehezebb a Megváltó keresztje.
Luthert figyelmeztetik is, hogy ne nagyon beszéljen az ereklyék ellen, 
Mert meggyűlik a baja a hatalmasságokkal
És egyébként őt is annak bevételeiből tudja fizetni a fejedelem. 
Gyűjtsenek ereklyéket a világnézetes és világbámészkodó embertársaink, de hála Istennek a keresztyénség nagyrésze megszabadult, fölegyenesedett az ereklyetisztelet alól. 
Mert nem a holt ereklye, hanem az élő evangélium, a viva vox evangelii a hit forrása.
A film szerint jelképes, hogy a fejedelem Bölcs Frigyes (Íme, ő valódi homo sapiens) eltüntette az ereklyék hadát és gyermeki örömmel vette át Luthertől az anyanyelvű Bibliát.
A reformációban Lutherrel együtt fölegyenesedett a keresztyén ember az evangéliumtalanság, az örömtelenség görnyedtségéből.

Számomra éppen a mai igénk hallatán sokatmondó a homo erectus, a fölegyenesedet ember kifejezés. 
Az ember esetében ugyanis a fölegyenesedés lélektani tartalommal is jár.
Görnyesztenek gondjaink, meghajlunk életünk terhei és próbatételei alatt. A szó szoros értelmében ereszkedünk ismét négykézlábra bódító ideológiai inhalációk hatására. 
A Teremtés üzenet szerint a teremtés evangélium!!!
(Üzenet, és nem beszámoló. Mert az üzenet mögött mindig van egy személyes üzenő és van egy személyes címzett. És: Nem történt, hanem folyamatosan történik, ezért a Teremtés gyümölcse a természet.)
Mert van-e nagyobb evangélium a sötétségben és kietlenségben, mint a „Legyen világosság!” kiáltása? És van-e alaposabb üzenet, hogy hat fázisban előállt, talpra állt ez a gyönyörű világ. 
És látta Isten, hogy jó, hogy evangélium ez a téridő dimenzióiban.

A Teremtő felegyenesedett embernek alkotott bennünket. Az engedetlenség miatt bokrokba kuporodott embert nagy szóval kiáltva (hűvös alkonyatkor) megszólította: Ádám hol vagy?
és maga elé állította. Ádám ekkor lett ismét homo erectus! Igaz, hogy most már bogáncsok és kórók között kellett talpon maradnia, verítékesen. 

Később csetlő - botló választott népének Tízparancsolat mankót adott a hóna alá, hogy vissza ne süllyedjen az egyiptomi húsosfazekak ideológiájába és rabszolgaságába. És ez a tízparancsolat mankó, azóta is alapja az emberi együttélésnek. 
Magyar evangélikusok! Áldjátok a Teremtőt, hogy a kormány bevezette – no, nem a hittant, hanem az erkölcstant a diákságnak! Kell az etika, kell a Tízparancsolat mankó, mert nincs gazdasági fejlődés, tudományos haladás, kórház és iskola erkölcs nélkül, csak testi - lelki rabszolgaság, egyenes tartás helyett gúzsba kötött tengődés. Kell a 10 par. mankó addig, míg nem jön a szívekbe az evangélium. 

A test egyenesen tartása szenzációs, megtervezett berendezés mind a ma élő hétmilliárd emberben. 
Tudjuk, hogy a két lábon állás fizikailag és fiziológiailag is szenzációs. A talpára állt ember csodálatos mérnöki terv eredményeként 3 ponton támasztja alá – vagyis a legkevesebb-legtöbb legbiztonságosabb alátámasztás a három pont, ez a felegyenesedett testtartást alapja.
Bár a fölegyenesedett ember lényegében egy iszonyatosan bizonytalan helyzetbe kerül az ülő és fekvőhöz képest, de mégis stabilan áll. 
Miért? -Mert messze fönt, a lábak felett a fül mellett, azzal egybeépítve ott van az egyensúlyozásért felelős szerve.
Nem véletlen üzenet, hogy a hit hallásból van, és hallásból a felegyenesedés is.
A lisztrai ember beteg. Nem bír talpra állni, nem tud járni. Születése óta. 
De most hallgatja az igét. Érti-e, nem? Voltak ott Lisztrában nyelvi nehézségek is! De érzi.
Olyan szinten, mint gyermek az anyja beszédét. Amikor még nem érti a szavakat, csak az édesanya ismert hangja, beszédének dallama ragadja meg. 
Persze az egész Lisztrára és a mai lisztrákra is jellemző ez a lelki kisdedség. Pál először van itt és tudjuk, hogy a gyógyítás hatására nem keresztyén ébredés, hanem inkább pogány istenítés és áldozatbemutatás készül. Majd ráadásnak Antiókiából és Ikóniumból  evangéliumtalan ószövetségi emberek jelennek meg  és fellázítják Lisztrát úgy, hogy Pált megkövezik.

Pál látja, hogy ennek a nyomorban lesújtott embernek csillog a szeme, van hite. 
Vallom, hogy a mai igehirdetéseknek is személyesnek és szenvedélyesnek kell lenni.
És kell a szemkontaktus, és kell a szemnek ragyogni mindkét oldalon. Pálról azt mondják, hogy nem volt valami szép ember, de abban biztos vagyok, hogy az Úr Jézussal való találkozása óta ragyogtak szemei. 
No, ne a csarnokvíznyomás növekedésével magyarázzuk ezt, mint a lázas és ittas ember esetében, (édes bortól részegek ezek! -Első pünkösd) hanem a könnyektől. Mert a meghatódás könnyeitől csillognak a szemek. Ezek örömkönnyek. Ha lehetne titrálni a könnyeket, érdekes lelki kémhatásokat állapíthatnánk meg: a fájdalom, a tehetetlenség, az irigység, az önsajnálat ph értékeit.
Most ismét itt járt Magyarországon Nick Vujicic, ez a végtagok nélküli fiatalember.
Egy róla készült rövid jelenetet mutattam be hittanórán. 
Nick egy asztalon állt és előbb különböző dolgokkal szórakoztatta a jelenlévőket, majd arról beszélt, hogy „Ti végtagosok, ha elestek, fel tudtok állni, de hogyan álljak fel én? – és elvágódott az asztalon.
Arra kértem a diákokat, hogy amikor másodszor is megnézzük a filmet, 
ne Nicket figyeljék meg, hanem a hallgatóságát.
Ott ült vagy száz diáklány és jót mulattak, szívből nevettek Nick szellemeskedésén a teniszlabdával, a dobszólón, a telefonkagyló fölvételének bravúrján. Amikor megmutatta, hogyan tud talpra állni ő, ha elesik- a többség könnyeit törölgette. Föltettem a kérdést a gyermekeknek, szerintetek miért hatódtak meg, min hatódtak meg ezek a diákok?
Először nem tudták megmagyarázni. De lassan kialakult a diagnózis: Az örömön, a sikeren, az Úr Jézus örömén, az evangélium látványán.
Az olasz földrengés markáns arcú, kemény mentő emberei, tűzoltói megkönnyezték, amikor 17 óra után kiszabadítottak a romok alól egy kislányt. Miért? – mert evangélizálódtak!
Pál hangosan rákiáltott! Ez még sem vezényszó volt. A számunkra elhangzó igehirdetés sohasem vezényszavak kiáltása, de határozott fölszólítás. Bár a jézusi szeretetteljes és határozott fölszólítás a lakodalomra váró, a vőlegényt váró koszorúslányoknak így szól: 
Vigyázzatok és imádkozzatok!
Állj a lábadra egyenesen!
Ezek nem vezényszavak!
Az emberi purparlék vezényszava a hasalj, a taktikáé: megalkuszunk és mondogatjuk: most már guggolva is kibírom!
Hangoznak a vezényszavak: balra át és jobbra át. 
Az istentiszteleteinken bár tiszteljük Istent, nincs tisztelegj vezényszó, hanem csak ennyi: 
Az Atya a Fiú a Szentlélek nevében. És folytatódik az evangélizációval.

Pál szemeit rávetette és látta… találkozott a tekintetük.
Az Ószövetség Ura állandóan „szemezett” a népével és kiválasztott szép tekintetű Dávidokat és Dánieleket, akik talpon maradtak Góliátok előtt, és kiegyenesedve álltak az oroszlánbarlangok mélyén.
Azután perspektívát váltott a Teremtő és emberré lett, hogy jobban a szemünkbe nézhessen. 
A történelem Ura 1849-ben 13 embert evangélizált és azok tudtak bitófa alá állni, amivel tanúskodtak arról, hogy van hazaszeretet, családszeretet és van Isten és üdvösség! 
Az egyház Ura evangélizált, ezért lett reformáció és nem fordítva.

Mert látott valakit, aki egy villámcsapás hangjára földre zuhant és kolostorba vonult, ahol napokat feküdt depresszióba esve. Nem tudott lelkileg lábra állni, mígnem rátalált az evangléliumra, vagy rá talált az evangélium. Ettől azután annyira a lábára állt, a reformator erectus hogy nagy inkvizíciós testületek előtt ki merte mondani, itt állok, felegyenesedve, a lábamon, a lábkeresztyénség testtartásával és semmit vissza nem vonok. Nem megyek vissza guggolóba és lelki elfekvőbe. Nem engedem, hogy elvegyék az örömömet, az evangéliumot. Itt állok, mert fölállított, talpra állított az evangélium, az evangélizáció!

Közeledünk a beszéd végéhez.
Most nekem is szemeznem kéne veletek, Testvérek. És elkiáltani magam állj a lábadra egyenesen.
Csalódást kell okoznom. Nem teszem. Illetve nem úgy teszem.
Nem azért marad el, mert nem látok senkinél hitet. Hanem azért, mert nem én kell, hogy mondjam. Ez a fölszólítás most nem az általam nagyra becsült jó amerikai és egyéb evangélizációk fölállásra, előre jövésre való fölszólítása. Az egy módszertani fogás csupán. Jó módszer, mert kell az irányítás, de Lisztrában nem ez történt!
Tudjátok, Pálnak itt ez nem egy módszertani megoldása, nem egy úgymond liturgiai forma, nem is a drága gyógyító prédikátorok eljárása, akiknél kiírják a bejárat fölé nagy betűkkel: 
Ha gyógyulni akarsz, jöjj ide! 
Nem! – Ez nem gyógyító istentisztelet. Ez itt Lisztrában egy igazi evangélizáció. 
Mert ez a lisztrai hallgató a talpraállás előtt meggyógyult, mert volt hite.
Ezt látta meg Pál, és csak arra biztatta, hogy tegyen hitéről bizonyságot, nem a gyógyulásáról, hanem az öröméről. Mutassa ki az örömét a gyülekezet előtt.
Apcs 3:7 És őt jobb kezénél fogva felemelé, és azonnal megerősödének az ő lábai és bokái. Apcs 3:8 És felszökvén, megálla és jár vala és beméne ő velük a templomba, járkálva és szökdelve és dicsérve az Istent. Apcs 3:9 És látá őt az egész nép, hogy jár és dicséri az Istent:
A legnagyobb bajunk az örömgúzsbakötés állapota.
Mert igen is 
látom, sokan talpra álltatok már. Látszik a szemeteken, a mosolyotokon, a meghatódásotokon.
Hoztátok magatokkal, hiszen gyülekezetetekben drága lelkészeitek evangélizálnak vasárnapról vasárnapra. Ez az evangélizáció csak azt akarja, hogy ne hallgasd el örömödet. Mutasd meg, hogy fölegyenesedtél, járj és perdülj táncra örömödben, ne nyomd el! 
Az igazi evangélizáción nem a lelkész, a prédikátor evangélizál csak, hanem a részvevők, bizonyságtételeikkel. Tégy tanúságot róla, hogy nemcsak homo erectus és nemcsak homo sapiens vagy, 
Hanem evangélizált, nyomorúságaiból örömre fölegyenesített ember.
Nemrég halt meg Ferenczy Zoli bácsi. Igazi evangélizátor volt. A róla készült ZMC film letölthető. A címe a riportalany szavai lettek, nem véletlenül: „Mondd, mi volt az örömöd! 
Evangélizálj a csoportos beszélgetések alkalmával, ne panaszkodj, ne problémázz! Egyenesedj föl a panaszguggolásból, mondd el örömödet! 

Imádkozzunk!
Úr Jézus! Köszönjük a lábra állítás fölszólítását. Ézsaiással mondjuk: Mily szépek a hegyeken az örömmondónak lábai, aki békességet hirdet, jót mond, szabadulást hirdet, aki ezt mondja Sionnak: Uralkodik a te Istened! 
Adj örömhírtől szép lábakat nekünk!